249 



tjocka, smalt ellipsoidiska, omvändt äggrunda — klubb- 

 lika, upptill vanligen afrundade, nedtill afrundade eller 

 något af smalnande, i midten föga insnörda. Öfre grodd- 

 por toppställd, den nedra vid skiljeväggen. Membran 

 mörkbrun, tjockare än hos föregående art och besatt- 

 med mycket låga, fina vårtor, samt upptill försedd med 

 en bredare, tvär, omkr. 3 (x hög förtjockning. Skaft 

 kort, omkr. 7,5 [i tjockt, hyalint, afbristande. — ■ På blad 

 och stamdelar af 



Caliha palustris L. — Al. Mariehamn, III. 98: G. 

 Lagerheim; Eckerö, Storby, II. + III. 13 / 7 97: J. I. L. 

 — Ta. Lempäälä, HL: Karsten (1. c); Mustiala I. A- II. + 

 in. * 2 /e 97 : J. I. L. — Tb. Jyväskylä, Haapakoski, II. -f- 

 III. 95 : J. I. L. — Kb. Koli, I. (och III. från föregående 

 år) : W. M. Linnaniemi. — Kpocc. Rukajärvi, I. (och III, 

 från föregående år), 27 / e 96: J. I. L. — Kpor. Tamitsa,, 

 26 /t 99 : J. I. L. II. -f III. — Arten är känd äfven från Tysk- 

 land, Österrike, Schweiz, Italien, Holland och Ryssland. 



Anm. Angående de på Caliha palustris förekom- 

 mande œcidierna råder den största osäkerhet. Ofvan 

 ha några aecidier blifvit förda till Puccinia Calthœ, an- 

 dra åter till P. Zopfii, alt efter den Pucci?iia-form, som 

 förekommit tillsammans med aecidiet. Anmärknings- 

 värdt är, att någon olikhet i aecidiernas byggnad ej kun- 

 nat påvisas; deras yttre uppträdande är äfven fullkom- 

 ligt lika. Huruvida båda arterna verkligen hafva aeci- 

 dier kan blott genom kulturförsök definitivt fastställas. 

 Saknar endera arter den nämnda sporformen, så är det 

 snarare P. Calthœ än P. Zopfii, Härför talar aecidier- 

 nas sällsynta uppträdande, hvilket mera passar för den 

 frekvens som Puce. Zopfii har än för den allmänna och 

 ofta rikliga Puce. Calthœ. 



