258 



criska olikheter existera. Pyknidernas större sällsynthet 



hos Puceinia Pulsatillce har man äfven framhållit, men 

 äfven denna karaktär torde vara föga bevisande. For- 

 men upptages här dock som egen art för att uppmärk- 

 samheten därvid särskildt må fästas. 



* Puceinia singularis P. Magnus 



i Ber. d. Ges. naturf. Freunde 1890, p. 29 och p. 145. — 

 Sydow Monogr. p. 532. 



Teleuto-hopar hypophylla, små, rundade, slutligen 

 sammanflytande i ända till 1 cm långa och 0,5 cm breda, 

 bara, pulverulenta hopar. Sporer 26—50 (i långa, 20 — 

 26 [t tjocka, smalt ellipsoidiska, aflånga, i ändarna + 

 oregelbundet afrundade eller afsmalnande, i midten föga 

 insnörda. Öfre groddpor toppställd, den nedra vid cel- 

 lens midt eller närmad till skaftets vidfästningspunkt, 

 båda tydliga. Membran gulbrun, med talrika, små, platta, 

 -^2 regelbundna punktvårtor, ofvan groddporerna med 

 små papillanlag. Skaft färglöst, af sporens längd, lätt 

 afbristande — På blad af 



Anemone ranuneuloides L. i Europa. 



Arten torde vara en Mikro-Puccinia. Pj'knider 

 saknas. Genom sina sporer, hvilkas celler icke äro afrun- 

 dade emot hvarandra, är arten skarpt skild från den 

 hos oss rätt vanliga Puceinia fusca (Pers.) Wint., som 

 förekommer på Anemone nemorosa L. Under det att sist- 

 nämnda art har ett mycel, som genomdrager och defor- 

 merar sin värdväxts alla ofvanjordiska delar, är myce- 

 let af Puceinia singularis lokaliseradt och åstadkommer 

 icke deformationer af sin värdväxt. Arten bör hos oss 



