267 



bör, att svampen på öfriga värdarter äfven varierar be- 

 tydligt till storlek. Skaftets utbildning är hos de på 

 skilda Saxifraga-arter förekommande formerna lika och 

 iinderkastad stark växling hvad längden beträffar. 



Saxifraga hieraciifolia Waldst. & Kit. — Im. Kaltuaj, 

 22 / 7 87 och Lujaur-urt, Sengis, 3 / 8 92 : A. O. Kairamo. 



Saxifraga rivularis L. — Im. Jokonga, € / 8 80: R. 

 Enwald & A. Knabe; Lujaur-urt, Vavon-bed, 19 /?87: A. 

 O. Kairamo. — Lt. Jeretik, 7. 85 och Gavrilova, 7. 87 : 

 V. F. Brotherus. 



Arten har vidsträckt utbredning i Europa och upp- 

 gifves förekomma äfven på Saxifraga cernua L., S. granu- 

 lata L., S. stellaris L. m. fl. — Mikro -Pu c c in i a. 



I Sydow' s Monographia Uredinearum upptages 

 Saxifraga rivularis icke som värd för arten och anföres 

 för resten icke som värdväxt för någon rostart öfver 

 hufvud. 



97. Puccinia Jueliana Dietel 



i Hedwigia 1897, p. 298. — Sydow Monogr. p. 502. 



T el eut o-hopar amphigena, nästan dynlika, små, 

 till 2 mm i diam., svartbruna, först täckta af epidermis, 

 senare af dennas rester omgifna. Sporer ellipsoidiska, 

 aflånga, i ändarna + afrundade, i midten något in- 

 snörda, 30 — 45 fj långa, 15 — 20 [i tjocka. Membran brun, 

 tätt och mycket fint punktvårtig, upptill med en bred, 

 kullrig, ljusare eller nästan hyalin, 3 — 6 fi mäktig för- 

 tjockning af episporiet. Öfre groddpor toppställd, den 

 nedra vid skiljeväggen, båda tydliga. Skaft hyalint, 

 fint, till 80 fj långt, afbristande. — På blad och stam- 

 delar af 



