270 



(Berichte der deutschs. bot. Gesellsch., Bd. 9, 1891, ]>. 36) 

 angif ves som mörkare än hufvudformens (form persistent > 

 och svagt strierad. Fragilipes-formens sporskaft är 

 mycket kort och synnerligen lätt affallande. 



100. Puccinia Ribis De Candolle 



Fl. Franc. II, p. 221 (1805). - Sydow Monogr. p. 490. 



— Lindr. Lisätietoja, p. 11. 



Teleuto-hopar epiphylla, små eller till 1 mm i 

 diam., rundade, enstaka eller tätt gyttrade på runda, 

 smalt gul- eller purpurkantade fläckar. De mindre ho- 

 parna vanligen slutligen sammanflytande till en enda 

 hop. Sporer 22—34 ^ långa, 13 — 18 (jo tjocka, ellipsoi- 

 diska, i ändarna + afrundade, i midten icke eller knappt 

 insnörda. Öfre groddpor toppställd, den nedra belägen 

 vid cellens bas. Membran brun, besatt med något ore- 

 gelbundna, ofta i rader ställda, tydliga vårtor, upptill 

 med en från knappt framträdande, till 4 /u hög, ljusare 



— hyalin, papillartad, bred förtjockning. Skaft till 00 

 fi långt, trådformigt fint, hyalint, synnerligen svagt, 

 oftast fästadt på sidan af cellens nedra rundning och 

 tätt under sporen afbristande. — På blad och frukter af 



Ribes rubrum L. — Al. Hulta, 10 / 8 97 : J. I. L. — 

 Ta. Mustiala, i aug. 1904: H. Ruhanen. Sporhopar enkla, 

 stora, omkr. 1 mm i diam., länge täckta af tydliga epi- 

 dermisrester, utan ringaste fläckbildning. — 01. Mun- 

 duksa och Nimpelda vid Svir, 7. 98 : J. I. L. — 8b. Kuo- 

 pio: Lönnbohm. — On. Kiischi och Sennoguba, i slutet 

 af aug. 98: J. I. L. — Oa. Jalasjärvi, 00: Blomstedt. — 

 Ok. Ristijärvi, a / 7 73: E. F. Lackström. 



