289 



111. Puccinia Epilobii De Candolle 



FI. franc. II, p. 221 (1805). — Sydow Monogr. p. 427. 



— Lindr. Lisätietoja, p. 11. 



Teleuto-hopar små, rundade, pulverulenta, vanli- 

 gen likformigt spridda på bladens undre sida, bildade 

 af ett mycel, som vanligen genomdrager hela värdväx- 

 ten, från ljust till rödaktigt bruna. Sporer 26 — 46 [i 

 långa, 15 — 25 /u tjocka, sammansatta af tvenne mot hvar- 

 andra rundade, nästan klotformiga celler, den nedra 

 stundom mot basen utdraget rundad. Öfre groddpor 

 toppställd, den nedra + regelbundet vid cellens midt. 

 Membran likformigt tjock (upptill stundom knappt märk- 

 bart förtjockad), tätt besatt med runda, små, efter upp- 

 värmning i mjölksyra tydligt framträdande vårtor. Skaft 

 till 70 fj långt, ofta kortare än sporen, omkr. 4 p tjockt, 

 hyalint, med mycket tunna väggar, bräckligt. - På 

 blad af 



Epilobium Hornemanni Reichenb. — Lv. Pjalitsa, 17 / 6 

 89 : A. O. Kairamo. — Im. Tupujoki, 15 /7 01 : V. Kivilinna. 



Epilobium davuricum Fisch. — I/mur. Poarresjaur, 

 Voroninsk — Porrjaur, 17 / 8 87: A. O. Kairamo. — Li. 

 Inari, Kuorvekodsk, l7 / 7 97 : B. R. Poppius & A. W. Granit. 



Epilobium palustre L. — Sa. Leivonmäki, Kouhi, 9. 

 06 : J. I. L. — Kpocc. Russki-Gusavoi utanför Kem, J0 / 7 

 och Sjuja, 2 / 8 96: J. I. L. — Lmur. Poarresjaur, Voro- 

 ninsk — Porrjaur, 17 / 8 97: A. O. Kairamo. — Le. Poroeno, 

 31 / 7 89: J. Linden. 



Arten, som uppgifves förekomma äfven på Epilo- 

 bium roseum Schreb., E. anagallidifolium Lam., E. alsi- 

 nifolium Vill. m. fl., är känd från flera länder i Europa. 



— Mikro-Puccinia. Lätt skild från Pace. Epilobii- 

 tetragoni genom sina små membranvårtor och från den 



19 



