290 



närstående Puccinia scandica (se nedan!) genom sin i spo- 

 rens topp icke (eller efter kokning i mjölksyra) knappt 

 märkbart förtjockade membran och groddporens läge i 

 nedra cellen. — De af svampen angripna värdindividerna 

 deformeras starkt; i regeln blifva de oförgrenade och 

 komma icke till blomning. De ljus- eller gulgröna bla- 

 den blifva något kortare och fastare samt i spetsen 

 mera afrundade än de normala. Mycelet är uppenbarli- 

 gen perennerande. — Epilobium Hornemanni Reichenb. 

 är ny som röstvärd för svampen i fråga. 



112. Puccinia scandica Johanson 



i Bot. Centralbl., Bd. 28, 1886, p. 395 och Botan. Notiser 

 1886, p. 175. — Sydow Monogr. p. 427. — Lindr. Lisä- 

 tietoja, p. 11. 



Teleuto-hopar till utseende och uppträdande som 

 hos föregående art. Sporer 27 — 37 fj långa, 13 — 16 [t 

 tjocka, utdraget omvändt äggrunda, upptill afrundade, 

 nedtill + afsmalnande, på midten tydligt insnörda. Ofre 

 groddpor toppställd, den nedra tätt vid skiljeväggen. 

 Membran gulbrun, i toppen med + afrundad, något lju- 

 sare — hyalin, tydlig, till 6 [i hög förtjockning. Skaft 

 hyalint, vanligen något kortare än sporen, fint, tätt un- 

 der sporen lätt afbristande. - - På blad af 



Epilobium anagallidi folium Lam. (= E. alpinum L. 

 p.p.). -- Le. Jokasjaur, Toskaljaur, 14 /g89: J. Linden. — 

 Arten hittills känd som nordskandinavisk. Skiljer sig 

 från föregående genom nedtill vanligen afsmalnande 

 sporer, med i toppen förtjockad membran, samt grodd- 

 porens läge i nedra cellen. — Mikro-Puccinia. — De- 

 formerar värdväxten ungefär som föregående art (Puc- 

 c inia Epilobii DC). 



