299 



iEcidier blåsformiga, gula, hypophylla, vanligen 

 anordnade längs de något hypertrophierade bladnerverna 

 eller på bladskaften. Pseudoperidiet äkta, men svagt 

 utveckladt, dess celler oregelbundet anordnade, löst för- 

 enade, sporlika, men något större och med gröfre och 

 tydligare vårtig membran. Sporer rundade, ellipsoidiska 

 till smalt ellipsoidiska, med likformigt fint punktvårtig 

 membran, 21 — 32 fi långa, 18- -28 ,« tjocka. 



Ur e do- hopar amphigena eller hypophylla, små, 

 ljusbruna. Sporer rundade, ellipsoidiska eller omvändt 

 äggrunda, med ljusbrun, taggig membran och 3 — 4 grodd- 

 porer utan uppsvällande episporium, 25 33 [i långa, 

 19—27 fj, tjocka. 



Teleuto-hopar amphigena, små, pulverulenta, 

 spridda eller hopade, mörk- eller svartbruna. Sporer 

 i alla afseenden lik de hos P. Pimpinellœ och P. Chce 

 rophylli, 26 — 27 [t, långa, 18 - 27 /j tjocka. — På blad af 



Hcracleum sibiricum L. Al. Eckerö, Öra, u / 7 , Pyk- 

 nid. + II. + III. ; Öfverby, a % 97 II. + III. : J. I. L. ; 

 Mariehamn och Möckelö, 7. 98: G. Lagerheim, II. -4- III.; 

 Finström, 23 / 7 83, II. + III.: E. Eriksson. 



Arten är i sina uredo- och teleutoformer ej syn- 

 nerligen allmän i Europa; aecidieformen synes vara rätt 

 sällsynt. — Från P. Pimpinellœ är arten skarpt skild 

 genom det större antalet groddporer hos uredosporerna ; 

 står för öfrigt nära Pucc. Chcerophylli I Semadeni's 

 kulturförsök (Centralbl. für Bakteriol. Bd. 13, Abt. 2. p. 

 216) inficierades ej Heracleum af uredosporer af Pucc. 

 Chcerophylli, hvilket talar för dessa arters olikhet äfven 

 i biologiskt afseende. 



