300 



117. Puccinia Cicutae Lasch 



iKlotzsch Herb. myc. n:o 787 (1845). — Sydow Monogr. 

 p. 372. — Lin dr. Umbellif. Ured. p. 53. 



Pyknider spridda bland aecidierna, svagt gulak- 

 tiga, 100 — 125 fi i diam. 



iEcidier blåsformiga, grupperade, gulaktiga, med 

 svagt utveckladt pseudoperidium, hvars celler äro run- 

 dade, oregelbundet polygonala, finvårtiga och knappt 

 dubbelt så stora som sporerna. Dessa rundade, ellipsoi- 

 diska, med hyalin, mycket fint punktvårtig membran, 

 17—26 fi långa, 10—20 p tjocka. 



Ur e do -hopar små, ljusbruna, vanligen hypophylla. 

 Sporer 19—30 fi långa, 14 — 22 ,« tjocka, rundade, ellip- 

 soidiska eller omvändt äggrunda, med likformigt taggig, 

 gulaktig membran och 3 ekvatoriala grocldporer utan 

 uppsvällande episporium. 



T eleu t o -hopar som hos uredof ormen, men svart- 

 bruna. Sporer 28 — 48 /j> långa, 18 — 30 /j tjocka, ellip- 

 soidiska, aflånga, i ändarna afrundade eller nedtill nå- 

 got afsmalnande, i midten tydligt insnörda. Membran 

 brun eller gulbrun, jämntjock och försedd med + tyd- 

 liga vårtor eller lister, som stundom bilda ett oregel- 

 bundet, afbrutet nätverk. Öfre cellens groddpor topp- 

 ställd, den nedras 2 / :i — 3 /4 nedryckt. Skaft kort, afbri- 

 stande, hyalint. — På stam- och bladdelar af 



Cicuta virosa L. — 01. Nikola vid Svir, 15 / 7 , I. + II.; 

 Muuromi, 21 / 7 och Schoksu, 13 / 8 98, I. + II. + III. : J. I. L. 



Förekommer flerstädes i Europa, Sibirien och Ja- 

 pan samt dessutom på Cicuta maculata i N.-Amerika. 



