303 



eller gulbrun, jämntjock eller ofvanom den öfra, topp- 

 ställda groddporen knappt märkbart tjockare eller med 

 ett ljusare färgadt papillanlag. Nedra groddporen långt 

 nedryckt. Skaft kort, afbristande, hyalint. — På blad af 



Apium graveolens L. — N. Helsingfors, III. 9. 1895: 

 J. I. L. 



Arten är känd från nästan hela Europa samt dess- 

 utom på andra värdväxter från Australien och Japan. 



Samhörigheten mellan de upptagna sporformerna 

 är ännu icke bevisad, men allmänt antagen. 



** Puccinia altensis Lindroth (= Liro) 



Uredin. novae p. 4 (1901). — Sydow Monogr. p. 374. 



Pyknider föga kända, gulaktigt bruna. 



iE c i di er blåsformiga, hypophylla, gula, rundade 

 eller långsträckta, öppnande sig genom en längdspricka. 

 Pseudoperidiet svagt utveckladt, ej framträdande, dess 

 celler oregelbundet anordnade, rundade, ellipsoidiska, med 

 tunna, likformigt utvecklade, finvårtiga väggar, 25 — 

 46 (it långa, 22—52 ^ breda. Sporer rundade, ellipsoi- 

 diska, med 1,5 (i tjock, hyalin, tätt finvårtig membran, 

 20—26 ,u långa, 17—24 [*> tjocka. 



T el eut o-hopar knappt 1 mm i diam., runda, först 

 täckta af epidermis och omgifna af en kontinuerlig, 20 

 fjb tjock hyfmantel, senare nakna, pulverulenta, samman- 

 flytande, mörkbruna. Sporer 26 — 42 ^ långa, 13—24 (ju 

 tjocka, ellipsoidiska, omvändt äggrunda — aflånga, ofta 

 något oregelbundna, i ändarna + afrundade, i midten 

 vanligen ej insnörda. Membran brun eller gulbrun, 

 glatt eller med tvenne rader af mycket små punktvår- 



