306 



som hos uredof ormen, stundom något sammanflytande, 



pulverulenta. Sporer 28 — 49 /* långa, 18 — 25 fi tjocka, 

 ellipsoidiska, omvändt äggrunda, ofta något oregelbundna, 

 upptill afrundade, nedtill vanligen något afsmalnando, 

 i midten föga insnörda. Membran likformigt tjock eller 

 ofvanom den öfra groddporen med en + märkbar, lju- 

 sare förtjockning. Episporiet med rikliga, ytterst små 

 (synliga vid immersion), inbäddade, grynlika bildningar, 

 för öfrigt glatt eller af oregelbundna, mycket låga buck- 

 lor ojämnt. Öfre cellens groddpor vanligen toppställd, 

 mera sällan något på sidan nedryckt, nedra cellens grodd- 

 por 1 / 2 — 2 / 3 nedryckt. Skaft bräckligt, hyalint, kort, af- 

 bristande. — På blad- och stamdelar af 



jEthusa cynapium L. 



Icke känd från Finland, men förekommer redan 

 vid Stockholm och är spridd öfver nästan hela Europa. 

 Bör eftersökas, ty den torde helt säkert kunna anträf- 

 fas i södra Finland. 



Uti Umbellif. Uredineen p. 84 och följ. förenade 

 förf. de morfologiskt öfverensstämmande rostformerna 

 på JEfhusa cynapium, Anethum graveolens L. och Petro- 

 selinum sativum Hoffm. till en art. Semadeni (Centralbl. 

 für Bakteriol. Bd. 13, Abt. 2. p. 346 och följ.) har ge- 

 nom kulturförsök bland annat visat, att svampen från 

 jEthusa går öfver på Anethum, men icke på Petroselinum. 



120. Puccinia Conii (Strauss) Fuckel 



Symb. Myc. p. 53 (1869). — Sydow Monogr. p. 375. — 

 Lin dr. Umbellif. Ured. p. 88. 



Syn. Uromyces Conii Karst. Fungi Fenn. exs. n:o 



