339 



till större hypertrophier framkallande sporbäddar (på 

 bladnerver, bladskaft och stamdelar). De enskilda spor- 

 hoparna rundade eller långsträckta, först täckta af epi- 

 dermis, senare bara, pulverulenta, bruna. Sporer 36 — 

 52 (J, långa, 20 — 30 p tjocka, omvändt äggrunda, ellip- 

 soidiska, ofta något oregelbundna, upptill + afrundade, 

 nedtill + afsmalnande, på midten ej eller föga insnörda. 

 Öfra groddporen toppställd, den nedra belägen vid skilje- 

 väggen. Membran intensivt brun, glatt, ofvan grodd- 

 porerna (i synnerhet i toppen) med en ljusare eller hya- 

 lin, trubbig eller lågkullrig papill. Skaft hyalint eller 

 mycket svagt färgadt, affallande, af sporens längd. — På 

 blad, bladskaft och stamdelar af 



Valeriana officinalis L., V. excelsa Poir. (== V. sam- 

 bucifolia Mik.) i Europa. Uredoformen synes saknas, 

 arten är således en Pucciniopsis. — iEcidiesporerna 

 af denna art kunna gifva upphof åt en ny aecidiege- 

 neration. 



30. Teleutosporer på Campamdacéer. 



138. Puccinia Campanulas Carmichael 



i E. Smith Engl. Flora V, p. 365 (1836). -- Sydow 

 Monogr. p. 196. 



T el eu t o- hopar hypophylla, mera sällan epiphylla, 

 vanligen förekommande på stjälkdelar och bladskaft ; 

 de enskilda sporhoparna rundade eller elliptiska — af- 

 långa, först täckta af epidermis och samlade i rundade 

 (på bladen) eller långsträckta (på stjälk och bladskaft) 

 sporbäddar, slutligen starkt sammanflytande, bara och 



