397 



vit uppställd endast på grund af den något afvikande 

 habitus svampen har på nämnda värd, beroende af bla- 

 dens trichombeklädnad. 



Svampen, som är en typisk Lepto-Puccinia, uppgif- 

 ves förekomma äfven på Cirsium lanceolatum och Car- 

 duus crispus (?) och är utbredd i mellersta och norra 

 Europa. 



Till Puccinia Cnici-oleracei torde äfven den af Maire 

 (Bull, de la Société Mycol. de France 1900, p. 65) som 

 Puccinia Le Monnieriana uppställda formen på Cirsium 

 palustre böra räknas. 



172. Puccinia verruca Thümen 



i Revue Mycol. I, p. 9 (1879). — Sydow Monogr. p. 42. 

 Syn. Puccinia Asteris Lindr. i Ve st er gr. Micromycetes 

 rar. sel. n:o 483. 



Tele ut o-hopar hypophylla, med oregelbunden, gul- 

 eller brunaktig, stundom purpurröd fläckbildning, 1 — 5 

 mm i diam., kompakta, höjande sig relativt mycket från 

 bladytan, ljusbruna, af de omedelbart groende sporerna 

 snart gråhvita. Sporer 38 — 53 fi långa, 12 — 24 fj, tjocka, 

 utdraget aflånga, upptill + afrundade, nedtill i regeln 

 af smalnande, på midten föga insnörda. Öfre groddpor 

 toppställd, ofta något på sidan af cellens öfre rundning, 

 den nedre belägen tätt invid skiljeväggen. Membran 

 glatt, ljusbrun, i toppen tydligt förtjockad (på finska 

 exemplar vanligen 4 — 8 (t). Skaft upptill ända till 12 

 fi tjockt, svagt gulfärgadt, kvarsittande, vanligen af spo- 

 rens längd. — På blad af 



Centaurea scabiosa L. — Ta. Evo, Vaahtervehmais 



