415 



del af värdväxten och slutar i regeln med att döda sin 

 värdväxt. De angripna värdarna och i synnerhet de 

 angripna grenarna komma ej till blomning (se närmare 

 Lindr. 1. c.!). — Från Koli (Kb.), som är [svampens 

 västligaste kända fyndort, är arten utbredd till Kamt- 

 schatka och Ost-Indien. Bildar en tydlig öfvergång från 

 Phragmidium till Puccinia. Den upptagna Rosa cinna- 

 momea är ny värdväxt för svampen. 



Släkt. 6. Phragmidium Link. 



(Karaktärer se sid. 410!) 



Teleidosporer på Rosacéer. 



178. Phragmidium Rubi-Idaei (Pers.) Karsten 



Myc. Fenn. IV, p. 52 (1879), Rost- & Brandsv. p. 20. — 

 Saccardo Sylloge VII, p. 748. — Gobi & Tranzsch. 

 Die Rostp. St. Petersburg etc. p. 97. 



Syn. Epitea Ruborum Karst. Enumeratio, p. 222 och i 

 Notiser ur Sällskap, pro Fauna et Flora Fennica Förhandl. 

 ny ser. h. 8, p. 267. Phragmidium incrassatum f. Ruborum, 

 Karst. Fungi Fenn, exs. n:o 60. Phr. cylindricum Karst. 

 1. c. n:o 392, Parasitsv. etc. n:o 6. Phr. bulbosum Karst, i 

 Notiser ur Sällskap, pro Fauna et Flora Fennica Förhandl. 

 ny ser. h. 8, p. 266. 



Pyknider sammanflytande i små grupper, om- 

 gifna af caeomahopar, svagt kullriga — nästan plana, 

 45 — 60 fi tjocka, med färglösa, till 35 fx långa sterigmer 



C ae om a -hopar mera sällan på nerverna hypophylla 

 vanligen epiphylla på små, rundade, gula fläckar, små 

 0,i — 0,2 mm i diam., ringformigt samlade kring pykni 



