425 



förekommande arter. Habituelt ganska lik en Chryso- 

 myxa, till hvilket släkte den äfven af Kühn (1883) till 

 först räknades. 



182. Phragmidium tuberculatum J. Muller 



i Ber. Deutsch. Bot. Ges. 1885, III, p. 391. — Saccardo 

 Sylloge VII, p. 747. 



Pyknider (enligt Edv. Fischer) vanligen epi- 

 phylla, samlade i smärre grupper. 



C ae om a -hopar rundade, elliptiska, olika stora, bil- 

 dande stundom på stamdelar tämligen stora svulster, 

 gula, framkallande + intensivt gula eller röda fläckar 

 på bladen, omgifna af en tät krans af svagt klubblika 

 eller jämntjocka, raka eller krökta, till 100 ft långa, 12 

 (i tjocka, färglösa paralyser med jämntjock membran. 

 Sporer ellipsoidiska eller kantigt rundade, 20 — 30 t u i 

 diam. Membran färglös, tätt besatt med låga, + ellip- 

 tiska, små vårtor. 



Uredo-hopar mycket små, spridda, punktförmige, 

 gula. Parafyser talrika, jämntjocka, upptill afrundade, 

 korta, 50 — 60 fi långa, 10 — 15 fi tjocka, färglösa, krökta, 

 med jämntjock eller upptill knappt märkbart förtjockad 

 membran. Sporer omvändt äggrunda, ellipsoidiska, 20 

 — 30 fi långa, 16 — 24 fi tjocka, med färglös membran, 

 som är likformigt besatt med tj^dliga, något trubbiga 

 taggar. Groddporer från två till fyra. 



Teleuto -hopar vanligen hypophylla, små, rikliga, 

 svarta. Sporer ellipsoidiska — cylindriska, 4 — 6-celliga, 

 i ändarna afrundade, vid skiljeväggarna icke insnörda, 

 60 — 100 fi långa, 30 — 35 /< tjocka, de enskilda cellerna 



