428 



stamdelar och ofta bildar flera cm långa rostsår, för- 

 orsakar ej ringa skada å rosenbuskar. Svampen är 

 äfven hos oss mycket allmän på ett stort antal od- 

 lade .ßosa-arter i alla möjliga former öfverallt, hvarest 

 rosor odlas. Karsten anför (Myc. Fenn. IV, p. 51) 

 Rosa centifolia, R. volvata samt (Rost- & Brandsv. p. 23) 

 R. pimpinellifolia som värdväxter för svampen hos oss. 

 Arten uppträder synbarligen öfverallt, hvarest våra 

 vilda Rosa-arter stå att finnas. Caeoma-formen reprodu- 

 cerar sig; hela vegetationstiden igenom. 



184. Phragmidium Rosae-acicularis Liro n. sp. 



Pyknider rikliga, plana, utbildade emellan epi- 

 dermis och kutikulan, starkt sammanflytande till stora 

 pyknidlager, svagt gulaktiga eller färglösa, till 35 — 40 

 fi höga, 60 — 100 fj- tjocka, utan pyknidhålighet. 



C ae om a -hopar orangefärgade, uppträdande på alla 

 gröna växtdelar, äfven fruktbottnen, af mycket olika form 

 och storlek, på stamdelar långsträckta, ofta samman- 

 flytande i ända till 5—30 cm (och mer) långa rostsår, 

 lössprängande epidermis som stora, hinnaktiga flikar, 

 på nerverna + starkt utdragna, på bladytan mest hy- 

 pophylla, rundade, tätt gyttrade i fåtaligare, runda grup- 

 per på små, runda, gula eller rödgula fläckar, omgifna 

 af hyalina, upptill vanligen småningom vidgade, tunn- 

 väggiga, omkr. 50-— 70 fi långa, upptill vanligen 17 // 

 tjocka parafyser. Sporer lätt från hvarandra affallande, 

 trubbigt polyedriska, rundade — ellipsoidiska, med tre 

 eller flera, otydliga groddporer, 24 — 30 [i långa, 15 — 22 



