431 



sterigmer, som i stort antal växa upp genom epidermis 

 på knappt synliga, svagt brunaktiga fläckar, ofta slut- 

 ligen omgifna af caeoma-formens element. Pyknosporer 

 hyalina, ellipsoidiska eller kort stafformiga, med run- 

 dade ändar, 2,6 — 4 (i tjocka, till 7 fi långa. 



C ae om a -hopar vanligen hypophylla, rundade eller 

 af långa, spridda eller sammanflytande, till 1 mm i diam. 

 rödgula, först täckta af epidermis, omgifna af en krans 

 af tunnväggiga, färglösa, småningom eller upptill huf- 

 vudlikt utvidgade, omkring 80 /j, långa, och 18 [i tjocka 

 parafyser. Sporer rundade — omvändt äggrunda — 

 ellipsoidiska, 18 — 24 fx. långa, 15 — 20 fi tjocka, utan syn- 

 liga groddporer. Membran tunn, färglös, besatt med 

 knappt tätt ställda, fina taggar. 



Ur e do-hopar hypophylla, enstaka — gyttrade, gul- 

 aktiga, små, punktformiga. Sporer och parafyser som 

 hos caeoma -formen, men sporerna med ytterst svagt, 

 och synnerligen kort skaft. 



T el eu t o -hopar ofta utbildade i de äldre uredo- 

 hoparna, rundade, spridda, små, till 1 mm i diam., svarta. 

 Sporer 45 — 80 (t långa, 18 — 25 fx tjocka, 3— 6-celliga r 

 vanligen 4 - 5-celliga, i toppen och nedtill afrundade, 

 vid skiljeväggarna icke eller föga insnörda. De en- 

 skilda cellerna vanligen ungefär lika höga som tjocka, 

 icke eller föga emot hvarandra tillplattade, försedda 

 med 2—3, tydliga, i cellens öfre del belägna groddpo- 

 rer. Membran mörkbrun, glatt. Den ursprungliga hyf- 

 membranen tätt sluten till cellerna, nästan färglös, i 

 toppen stundom papillartadt uppsvälld. Skaft vanligen 

 betydligt längre än sporen (till 160 ja), färglöst eller 

 upptill med mycket svag, gulaktig ton, nedtill icke upp- 

 svälldt, f inkornigt. — På alla gröna delar af 



