439 



tosa, såsom den med frågetecken benämnes af Karsten 

 (1. c.) utan Filipendula ulmaria (L.) Maxim. l ) och svam- 

 pen är Triphragmhim Ulmarice (Schum.) Link. 



188. Triphragmium Filipendula? (Lasch) Passerini 



i Nuovo Giorn. bot. ital. vol. VII, p. 255 (1875). — Sac- 

 cardo Sylloge VII, p. 769. — Lin dr. Lisätietoja, p. 12 

 och i Meddelanden af Societas pro Fauna et Flora Fen- 

 nica, h. 24, p. 107. 



Pyknider som hos föregående art. 



Ur e do -hopar af tvenne slag liksom hos föregående 

 art. De primära bildande långsträckta, svulstliknande 

 sår och framkallande hypertrophier af stamdelar, blad- 

 skaft och nerver. De secundära rundade, små, spridda 

 på icke deformerade delar af bladens undre yta. Båda 

 sporformerna orangegula. Sporer omvändt äggrunda 

 — päronformiga, utbildade enstaka på tydliga skaft lik- 

 som hos föregående art, 22 — 32 fi långa, 15 — 20 fi tjocka, 

 utan tydliga groddporer. Membran färglös, något tunn 

 (2 fi), i öfre delen af sporen försedd med tämligen kraf- 

 tiga, något glest ställda taggar, h vilka nedåt märkbart 

 aftaga i storlek, så att sporens nedre, smalare del, i re- 

 gel synes vara glatt. 



Teleuto-hopar som hos föregående art, uppträ- 

 dande i två former, antingen utbildade i de primära 



J ) Ehuru det ifrågavarande materialet, en ett par centimeter lång 

 stjälkdel, redan makroskopiskt tydligen skiljer sig från Rumex ace- 

 tosa, har jag underkastat detsamma äfven en noggrann mikrosko- 

 pisk imdersökning. Rumex och Filipendula skilja sig, som bekant, 

 tydligt genom sin alldeles olika anatomiska byggnad. 



