472 



Anm. Experimentelt är sammanhörigheten mellan 

 Peridermium Soraueri och Coleosporium Melarnpyri bevi- 

 sad för formen på Melampyrum pratense. Vanligen räk- 

 nas till denna art äfven de former, som förekomma på 

 andra Melampy rum-arter. Det kan väl anses för säkert, 

 att formerna på M. pratense och M. silvaticum äro fullt 

 identiska, ty .på orter, där dessa båda värdar växa 

 tillsammans eller i hvarandras närhet, äro de alltid i 

 lika hög grad angripna af parasiten. Något annorlunda 

 gestaltar sig förhållandet med formen på Melamp. ne- 

 morosum. I Al. och i 01. förekommer sistnämnda växt 

 ställvis ymnigt i närheten af Melampyrum pratense eller 

 M. silvaticum, och är man då rätt ofta i tillfälle att 

 iakttaga, huru de två senast nämnda värdarna äro starkt 

 behäftade med Coleosporium, under det att Melampyrum 

 nemorosum bär endast enstaka rosthopar. Samma synes 

 förhållandet vara med M. cristatum. — Melampyrum pra- 

 tense och M. silvaticum böra därför anses som de egent- 

 liga värdväxterna för svampens uredo- och teleutoformer, 

 hvilka endast i ringare grad och så att säga undan- 

 tagsvis utveckla sig på de andra Melampy rum-arterna. 



Svampens fortbestånd och utbredning underlättas 

 i högsta grad genom kombinationen Pinus silvestris -f- 

 Melampyra, som förekommer öfverallt inom området, 

 där tall växer. Svampen är äfven en af de allra allmän- 

 naste hos oss förekommande uredinéer. I augusti är det 

 öfverhufvudtaget synnerligen svårt att finna fullt rost- 

 fria Melampyrmn-inåiviåer på våra tallmoar. iEcidierna 

 äro äfven synnerligen allmänna i början af juni och fö- 

 rekomma rätt rikligt i kronorna såväl af yngre som 

 äldre träd. Till följd af denna deras höga förekomst 

 har man i allmänhet icke någon klar föreställning 



