492 



396 och följ. samt Edw. Fischer: Die Uredineen d. 

 Schweiz p. 516 och följ.! Se äfven sid. 42 — 43! 



Obs.! Hittills har man antagit, att uredoformen 

 icke väsendtligen af viker från den vanliga hos Me- 

 la mp sore er förekommande och att uredosporerna skulle 

 bildas en och en i spetsen af fertila hyfer. Undersöker 

 man äldre sporhopar eller sådana, uti hvilka färdigt 

 bildade sporer förekomma, får man, i synnerhet vid ett 

 ftyktigt betraktande, den föreställningen, att en vanlig 

 uredoform föreligger. Helt annorlunda gestaltar sig 

 dock förhållandet, om man undersöker tunna snitt ge- 

 nom mycket unga, i utbildning varande sporhopar. Man 

 märker då, att de fertila hyferna genom 2 — 3 tvärväg- 

 gar dela sig i 3 — 4 celler, af hvilka den nedersta eller 

 bascellen vanligen är något oregelbunden, i det att dess 

 sidoväggar vanligen äro något eller tydligt inåt bugtade. 

 De mellersta cellerna äro i det närmaste kubiska och upp- 

 åt svagt utvidgade. Ändcellen åter är störst och nästan 

 halfklotformig. På detta stadium framträda i ändcellen 

 taggarna redan ganska tydligt. Sporformen kunde till- 

 följd af sporernas bildningssätt uppfattas som en casoma. 

 Förf. anser dock sporformen representera en verklig 

 uredoform och ser i sporernas bildningssätt en ut- 

 veckling som har sin motsvarighet hos släktena Chry- 

 somyxa och Coleosporium, af hvilka det förra släktet, så- 

 som förf. tidigare visat (p. 452;, äfven har ett pseudo- 

 peridium, som omgifver de fertila hyfelementen. Se äf- 

 ven följande art ! 



