493 



2. Teleutosporer på Polypodiacêer. 



208. Melampsorella Feurichii P. Magnus 



i Ber. Deutsch. Bot. Ges. 20, p. 609 (1902). 



Ur ed o -hopar hypophylla, ofta förekommande på 

 bladskaften, små, ljusa, smala, aflånga,* + sammanfly- 

 tande i bandformiga räckor. Pseudopericliet först slu- 

 tet, uppbyggdt af snedt kubiska, till 15 fi breda, 10 [i 

 djupa celler, hvilka upptill regelbundet aftaga i stor- 

 lek. Cellernas membran slät, färglös eller med svag 

 gulaktig anstrykning. Sporer ellipsoidiska, smalt om- 

 vändt äggrunda, 22 — 34 (i långa, 18 — 28 [x tjocka. Mem- 

 bran till 2 fi tjock, färglös, utan synliga groddporer, 

 besatt med glest ställda, rätt långa, spetsiga taggar. 

 Se anmärkningen! 



T eleu t o-sporer bildade i epidermis- eller uti me- 

 sophyllcellerna, flercelliga (efter Magnus). — På 



Asplenum septentrionale (L.) Hof fm. — N. Helsing- 

 fors, Degerö, II. 9. 85: A. O. Kairamo. 



Anm.! Äfven hos denna art bildas ureclosporerna 

 caeoma-artadt. Det har lyckats förf. att i unga spor- 

 hopar konstatera förekomsten af 3 — 4 celler i en räcka. 

 Af dessa är cellen i sporräckans topp ojämförligt kraf- 

 tigare utvecklad än den närmast lägre ned belägna cel- 

 len och försedd med tydliga taggar. Stundom kan man 

 finna sporräckor, i hvilka ändcellen är utbildad till en 

 nästan fullväxt spor och det närmast nedanför belägna 

 sporanlaget är försedt med tydliga taggar. 



Edw. Fischer för (Die Uredineen der Schweiz p. 

 475) arten till släktet Hyalopsora. Öfverensstämmelsen 

 med Melampsorella Cerastii är dock så stor, att man är 



