511 



tisk med den på Epïlobium angustifolium förekommande. 

 Härför tala bland annat teleutosporernas stora sällsynt- 

 het och ringa storlek i jämförelse med motsvarande form 

 på Epil. angustifolium. Äfven synas teleutosporhoparna 

 på Epil. palustre förekomma isolerade, utan att samman- 

 flyta till större sporlager, såsom fallet är med formen 

 på Epil. augusti folium. Det ytterst ringa meterialet af 

 teleutof ormen på Epil. palustre har dock tillvidare icke 

 tillåtit ett bestämdt afgörande af frågan. 



Af Klebahns undersökningar (jfr Zeitschr. für 

 Pflanzenkrankheiten 1905, p. 94 och Die wirtsw. Rostp. 

 p. 393 !) har framgått, att på Epïlobium angustifolium 

 förekommer en Pucciniastrum Abieti-Chamœnerii Kleb., 

 som utvecklar sina aecidier på Abies pectinata Lam. & 

 DC. Af den hos oss förekommande Pucciniastrum Epi- 

 lobii (Pers.) Otth, som äfven förekommer i mellersta 

 Europa, äro secidierna och pykniderna tillsvidare obe- 

 kanta. 



217. Pucciniastrum Circaeae (Schum.) 1 ) Spegazzini 



Dec. myc. n. 65 (1879). — Saccardo Sylloge VII, p. 

 763. — (Karst. Rost- & Brandsv. p. 12 hör icke hit. 

 Se anm.!). 



Pyknider och iEcidier obekanta. 



Ur e do -hopar hypophylla, samlade i smärre grup- 

 per på gulgröna, oregelbundna fläckar, knappt 0,2 mm 

 i diam., rundade, gula, omgifna af ett pseudoperidium, 

 som öppnar sig genom ett rundadt hål i toppen. Pseu- 



') Enligt Rostrup (Oversigt kongl. Danske Videnskab. Selsk. 

 Forhandl. 1884, p. 151. 



