519 



transporterats från Europas alpländer till trakten nära 

 H vita hafvet är i största grad osannolikt. Lika djärft 

 torde antagandet vara, att sporidierna transporterats af 

 flyttfåglar. Blir så öfrigt antagandet, att arten kan upp- 

 träda oberoende af aecidievärden eller att den kan ut- 

 bilda sina aecidier på något annat barrträd än Abies pecti- 

 nata. Det första antagandet synes dock osannolikt. Om 

 svampen skulle kunna umbära sin aecidieform, så borde 

 den inom vårt område, hvarest Vaecinium vitis idœa är myc- 

 ket allmän och ymnig, uppträda åtminstone så ofta, att 

 den helst någon gång skulle blifvit iakttagen i södra 

 delarna af landet. Det mest antagliga är, att svampen 

 utvecklar sina aecidier på flera gymnospermer. För 

 detta antagande talar svampens förekomst i N.-Amerika, 

 där den är iakttagen åtminstone i Minnesota (enligt 

 Freeman i Minnesota Bot. Studies, ser. II. part 5, 1901; 

 enligt referat i Centralbl. f. Bakteriolog. Abt. 2, Bd. 9, 

 p. 296) på Vaecinium vitis idœa. 



På fyndorten vid Somba (Kpor.) förekom svampen 

 på tre exemplar af Vaecinium vitis idœa, hvilka växte 

 tätt invid hvarandra på en högre tufva på en större 

 öppen plats uti gammal, frisk granskog med inblandade 

 resliga exemplar af Larix sibirica. Hvarje Vaccinium- 

 individ var försedd med några, af svampen på det syn- 

 nerligen karakteristiska sättet deformerade, uppåt rik- 

 tade, 8 — 12 cm höga grenar. Alla Vaccinnnn-exemplsLV 

 voro dödade af svampen sen föregående sommar eller 

 1898. Några friska angripna exemplar af värdväxten 

 kunde trots ifrigaste sökande icke anträffas. Något 

 misstänkligt aecidium på Larix kunde icke uppspåras. 

 Alla omkringväxande barrträd voro — så vidt förf. 

 kunde se — fullkomligt rostfria. 



