525 



Bd. 9, 1899, p. 21), som skiljer sig från släktet Melamp- 

 sora därigenom, att uredohoparna äro omgifna af ett 

 pseudoperidium och sakna ^de för släktet Melampsora 

 karakteristiska parafyserna. Enligt Klebahns kultur- 

 försök (se Kleb. Die wirtsw. Rostp. p. 401 och följ.!) 

 bildar det nya släktet sina äfven med ett pseudoperi- 

 dium försedda aecidier på barren af Larix. I nyare tid 

 hafva så godt som alla mykologer följt Kleb ahn och 

 räknat svampen på B etula-ar ter na till släktet Melampso- 

 ridium, hvilket de ansett morfologiskt väl skildt från 

 det gamla släktet Melampsora. Genom förf:ns undersök- 

 ningar hafva dock vissa fakta framgått, hvilka visa, att 

 de morfologiska skiljaktigheterna emellan de båda släk- 

 tena i själfva verket torde vara endast skenbara. 



Hvad först och främst uredoformen beträffar, så 

 bör framhållas, att förekomsten eller saknaden af ett 

 pseudoperidium i och för sig icke berättigar till nära 

 stående arters fördelning på skilda släkten. Ett godt 

 exempel härpå visa t. ex. de skilda till släktet Uredi- 

 nopsis hörande arterna (se sidorna 495 — 500!). Äfven 

 hos släktet Melampsorella har det lyckats förf. att på- 

 visa, huru pseudoperidiet från en art (M. Cerastii) till 

 en annan (M. Feurichii) starkt reduceras, så att man 

 sett sig föranlåten, att skilja *) de båda arterna på tvänne 

 släkten. I detta sammanhang kan äfven erinras därom, 

 att pseudoperidiets mer eller mindre starka utveckling 

 resp. dess skenbara felande hos de äkta JEcidium-îov- 

 merna icke befunnits äga sådan betydelse, att man kun- 

 nat gifva det rang och värdighet af genuskaraktär. 2 ) 



*) Till ex. Edw. Fischer Die Uredineen der Schweiz p. 475. 

 2 ) Se härom förfms (Lindroth) uppsats i Acta Societatis 

 pro Fauna et Flora Fennica, t. 20, n:o 9, p. 9 — 10! 



