533 



sporerna utbildade, hvarvid de unga årsskotten af yngre, 

 på öppna ställen växande tallar visa egendomliga, S-for - 

 miga böjningar. Svagare skott dö slutligen; starkare 

 repa sig ofta efter någon tid, men föra i regeln en ty- 

 nande tillvaro och gå ofta, efter det de några år i rad 

 burit det stora caeoma-såren, under. 



På blad af unga rotskott af Populus tremula ut- 

 vecklar svampen sig till alla delar betydligt kraftigare. 

 I synnerhet blifva uredohoparna rätt stora, till nästan 

 1 mm i diam. Parafysernas hufvud är ofta ända till 

 40 [i långt och till 25 /* tjockt. Uredosporerna äro äf- 

 ven i genomsnitt några ^ längre och tjockare än på 

 bladen af äldre grenar. 



Parasiten uppträder (Kleb. 1. c.) äfven på Populus 

 alba L. och P. caneseens Sm. (= P. alba -(- tremula). 



226. Melampsora Magnusiana Wagner 



i Oesterr. Bot. Zeitschr. 1896, p. 273. — Kleb. Die wirtsw. 

 Rostp. p. 408. 



Pyknider amphigena, bildade under epidermis, 

 brunaktiga eller nästan köttfärgade, 80—100 ^ höga, 

 140 — 150 {Ji tjocka, utan hålighet, nästan linsformiga, 

 i omkretsen knappt skarpt markerade, under mikrosko- 

 pet färglösa. 



C ae om a -hopar hypophylla på gulgröna, oregel- 

 bundna fläckar, orangegula, oregelbundna, långsträckta 

 (till 2 — 3 mm långa). Sporer bildade i snart upplösta 

 rader, rundadt ellipsoidiska, 12 — 23 (i långa, 12 — 20 fi 

 tjocka. Membran mycket tunn (omkr. 1 p), likformigt 

 och mycket tätt besatt med små, punktformiga vårtor. 



