555 



235. Melampsora Hirculi Lindroth (= Liro) 



i Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 22, n:o 3, 

 p. 19 (1902). 



Syn. Melampsora Saxifragarum Lin dr. p. p. Lisä- 

 tietoja, p. 13. 



Pyknider och C œ o m a - formen obekanta. 



Ur e do -hopar gula, rundade, vanligen enstaka — 

 spridda, hypophylla, små, utan fläckbildning, omgifna 

 af talrika, 40—60 fi långa, färglösa, tjockväggiga (om- 

 kring 3 — 4 fj tjock membran), upptill klubblikt utvid- 

 gade, till 20 /J- tjocka parafyser, hvilkas membran i top- 

 pen kan blifva intill 8 /n tjock. Sporer rundade, ellip- 

 soidiska — omvändt äggrunda, 18 — 25 fjo långa, 14 — 19 

 fi tjocka, utan synliga groddporer. Membran färglös, 

 tunn (knapt 1 fi), likformigt och tämligen tätt besatt 

 med korta taggar. 



T eleu t o -hopar först rödbruna, senare mörkbruna 

 och slutligen svarta, plana, små, + sammanflytande på 

 stjälkar och bladens undre yta. Sporerna bildade un- 

 der epidermis, ellipsoidiska, cylindriska, genom sidotryck 

 i genomskärning kantiga, 30 — 52 fi långa, 10 — 16 fi tjocka. 

 Membran brun, tämligen tunn, likformigt utvecklad. 

 Groddpor otydlig. — På alla gröna delar af 



Saxifraga hirculus L. — lic. Sakkola, Isosuo, II. 3 / 8 

 97: G. Lång. — 01. Mandroga, 1B / 7 ; Porog, 17 /t75: Fr. 

 Elfving; Djerevjannaja, 16 / ri 98: J- l - L - — Kh - Tohma- 

 järvi, Hammaslahti, 7. 54: E. Winter. — Kpocc. Koivu- 

 niemi, Sortansilta, 4 - l2 / 7 och Sjuigarvi, Savoda, 17 / 7 96: 

 J. I. L. ; Kepajoki, II. 2 /t 97 : O. Bergroth & C. W. Fon- 

 tell. — Ob. Kemi, 10 / 7 94 och Luikkosuo, 22 / 7 95 : K. J. 

 Ehnberg. — Ks. Salminen, Kesälahti, 7. 83: V. F. Bro- 



