Da öfvervägande delen af landets befolkning är, som 
bekant, hänvisad till att från jorden uttaga medlen för 
sin existens. Likväl hafva mycket stora arealer af kul- 
tiverbar jord, isynnerhet i vissa delar af landet, tillsvi- 
dare förblifvit obrukade. Att det oaktadt en stark emi- 
gration, också inom landtbefolkningen fran trakter med 
sådan ledig, bördig jord äger rum, beror till väsentlig 
del, äfven om också andra orsaker kunna påvisas, af att 
jordbruket mångenstädes af allmogeklassen betraktas som 
föga lönande. Härtill bidraga flere omständigheter, mest 
dock följande. Den mindre jordägaren på landsbyggden 
förfogar 1 allmänhet icke öfver tillräckliga kunskaper för 
att på ett rationelt och under rådande förhållanden lämp- 
ligt sätt kunna ur sin jord utvinna största möjliga ut- 
byte. Bristen på kapital gör sig också i väsentlig mån gäl- 
lande och hindrar jordens förbättrande med de skäligen 
dyra, hufvudsakligen utifrån importerade hjälpgödseläm- 
nena. Om kalisalter, fosfater och kväfvehaltiga gödseläm- 
nen kunde inom landet tillvärkas af en ekonomiskt stark 
kemisk storindustri, så blefve dessa produkter vida billi- 
gare, och skulle jordbruket erhålla ett kraftigt uppsving, 
genom att sådana odlingsmetoder, hvilka förnämligast 
