34 
ammoniaklösning, med c:a 71°). Hvad fosforsyrehalten 
vidkommer, så har den under försökstiden ökats i prof 
I. med cia 107°/,, 1 prof I. med c:a 165 °/, och i prof 
III. med cia 223 %/,. 
Dessa tal, som framgätt af den anstälda profförsö- 
ken, aro rätt intressanta, men måste likväl tillsvidare be- 
traktas såsom osäkra och böra kontrolleras genom nya 
försök. Det vore nämligen möjligt, att ökningen icke be- 
ror på fältspatstillsatsen utan att kärrjorden själf afgifvit 
det observerade tillskottet i kali och fosforsyra. Detta är 
ju jämförelsevis lätt att kontrollera vid nya serier försök, 
hvarvid jorden finge stå lika länge som de med fält- 
spatsmjöl försedda profven, dels för sig, dels med kalk- 
och dels med ammoniaktillsats. 
Dock förefaller det sannolikt, att fältspattillsatsen har 
sin del åtminstone 1 ökningen af kalit. Hvad fosforsyran 
vidkommer hänvisas till det följande. . 
Ehuru försöken ingalunda kunna betraktas som be- 
visande, hade det nämligen sitt intresse att uträkna, huru 
stor procenthalt af den ursprungliga kali- och fosforsyre- 
halten i den tillsatta fältspaten under den halfåriga för- 
sökstiden blifvit lösliggjord, under antagande att hela till- 
skottet af de båda ämnena skulle härstamma från fält- 
spatsmjölet. Denna beräkning gaf följande resultat med 
de tre (å sid. 99) använda profven: 
Kalihaltens ökning i procent af 
den i fältspaten förefintliga 
Tk 2,8%, 
II. a 
LIT. (Oe 
Bidrag t. kinned. af Finl. 
