4 
Erkännas måste dock, att genom det internationella be- 
slutet om införande af en 1l-gradig skala (0—10) för 
molnuppskattningen och än mera genom bestämmelsen 
att vid densamma ingen hänsyn bor tagas till molnlag- 
rens tjocklek mycket viktiga framsteg gjorts. Återstår 
emellertid att önska noggranna föreskrifter om förfarings- 
sättet, som lämpligast bör följas vid indelandet af himla- 
hvalfvet 1 tiondedelar. Helst borde äfven en viss zenital 
zon fastställas och de lägre partierna af himlahvalfvet 
uteslutas vid molnighetsbestämningen, ty dessa verka i 
flere afseenden störande, såsom särskildt Leysr tydligt 
visat. Orsaker härtill äro i främsta rummet molnens 
perspektiviska förtätning närmare horisonten samt den 
skenbara tillplattningen af himlahvalfvet.! - Båda orsa- 
kerna verka att de horisontala partierna i otillbörlig grad 
influera på molnighetsbestämningarna. Af dessa skäl och 
troligen delvis äfven för att undvika olikheter, betingade 
af de orografiska förhållandena tager man i Österrike och 
Norge mindre hänsyn till de lägre zonerna af himlahvalf- 
vet. Internationellt är dock tillsvidare ej föreskrifvet, att 
någon bestämd zon enbart skall observeras. Fastslås 
måste sålunda, att för närvarande bör molnighetsgraden 
1 Härom har Leysr (1. c.) gifvit en utförlig utredning. Har 
liksom i PERNTERS meteorologiska optik (Wien und Leipzig, 1902 
I Abschnitt) göras ingen bestämd åtskillnad mellan afplattning vid 
klar och mulen himmel, ehuru man här har tvenne väsentligt olika 
företeelser. PERNTER synes ej heller hafva känt till det af A. S. 
Donner (Ofversigt af Finska Vet. Soc. Förh. B XXVIII 1885—86 
s. 21—23) gjorda förslaget att förklara den skenbara tillplattningen 
vara en fysiologisk följd af den faktiska afplattningen af helmulen 
himmel, öfverförd pa den klara himmeln genom vana. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
