angifva, huru manga tiondedelar af hela himlahvalfvet aro 
betäckta af moln, vare sig de sedan äro tjocka eller 
tunna. 
I. Molnigheten i Finland. 
Utgående härifrån skola vi ga att se, hvilka anmärk- 
ningar man närmast kan göra om molnighetsobservatio- 
nerna 1 Finland. Här har tyvärr ej funnits någon all- 
mänt giltig instruktion för observatörerna utan endast 
bestämts, att molngraden bör anges ı skalan 0—4 eller 
0—10, af hvilka den förra småningom undanträngts af 
den senare, hvilken numera enbart användes. Då någon 
närmare handledning för molnighetsuppskattningen sä- 
lunda ej lemnats, utom möjligen vid de relativt fä inspek- 
tionerna, kan man vänta sig, att observationsmaterialet 
skall framstå heterogent och bristfälligt. Detta gäller 
närmast hufvudnätet å fastlandet (jämte Åland), som un- 
derlyder Meteorologiska Centralanstalten i Helsingfors. 
Beträffande de meteorologiska stationerna å fyrarna, som 
närmast subordinera under Ofverstyrelsen för lots- och 
fyrvasendet, är förhållandet något annat, ty här har ät- 
minstone delvis ett utdrag af den Winpska instruktionen 
för Ryssland tjenat såsom rättesnöre. Detta utdrag (på 
svenska språket, tryckt i Helsingfors 1878) är 1 fråga om 
molnighet ordagrant öfverensstämmande med Winps ryska 
eller tyskspråkiga instruktion och anger sålunda uttryck- 
ligen, att ingen hänsyn bör tagas till molnens täthet vid 
bestämningen af deras areala utsträckning. Däremot bör 
tätheten särskildt utsättas med indices, 0 för mycket tunna 
och 2 för mycket tjocka molu. Där denna instruktion 
Nat. o. Folk, H. 72, N:o, 5. 
