utgjort ledning, hafva observatörerna sålunda ej kunnat 
stanna 1 tvifvelsmal om förfaringssättet 1 det annars 
osäkra fallet vid tunn molnbetäckning. Emellertid synes 
redan genom afsaknaden af täthetsindices, att nämnda in- 
struktion ej följts af alla fyrobservatörer. Å andra sidan 
kan man äfven i en del fall, där indices blifvit använda, 
påvisa ganska säkra fel i molnighetsuppskattningen be- 
roende af individuell uppfattning. 
1. Helsingfors-observationernas homogenitet. 
För att vinna närmare utgångspunkter för- kritiken 
af öfriga orter, skola vi något närmare undersöka molnig- 
hetsbestämningarna 1 Helsingfors. Då observatörerna här 
i allmänhet haft bättre ledning än vid andra stationer, 
måste man vänta sig resultat, som äro uttryck för de 
normer man i allmänhet velat följa inom landet. Här må 
först anföras en tabell öfver månads- och årsmedeltal af 
molnigheten 1 Helsingfors under de 30 senaste åren, 
d. v. s. för 1881—1910. För det första och de 2 se- 
naste åren äro talen medelvärden af 3 observationer 
dagligen, för öfriga år före 1897 af 24 observationer och 
fr. o. m. 1897 framåt ater af 7 dagliga observationer 
kl. 7, 10 och 12 a, 2, 5, 7 och 9 p. Sedan själfregistre- 
rande instrument år 1897 införts för öfriga element, ske 
nämligen molnighetsbestämningar endast vid nämnda 7 
terminer. Nämnas må ännu, att flere personer dagligen 
deltagit i observationerna, senare 2 å 4, tidigare, då tim- 
observationer förekommo, ännu flere. Härigenom kan 
man vänta sig, att de individuella felen till stor del äro 
eliminerade 1 medeltalen. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
