iil 
med en låg molngrad, högst 5, och aldrig med 10, före- 
kommer senare 5 eller lägre grad endast hälften så ofta 
(44 °/,), 10 däremot 1 22 °/, fall. Medeldifferensen i moln- 
grad ar 3 eller molnigheten anges 1 dessa fall senare i 
genomsnitt dubbelt sa stor som tidigare varit fallet. Den 
reservation måste dock göras, att den olika klassificeringen 
1 någon man kan hafva påverkat dessa tal. Att hänsyn 
förut tagits till molnens täthet eller tjocklek borde emel- 
lertid framstå tillräckligt tydligt, liksom äfven att det 
nyare förfaringssättet är rättare och sålunda medeltalen 
t. ex. för den senare 15-års perioden, 1896—1910, äro till- 
förlitligare än de för den förra, 1881—95. 
Betraktar man den årliga gången 1 differenserna 
mellan nämnda 15-års medeltal finner man denna ännu 
tydligt vara påverkad af operiodiska störingar. Februari 
och november visa extremer, den förra en stegring med 
15 9/,, den senare en minskning med 5 9/). Det är dock 
tydligt, att den starka förändringen vid öfvergången till 
dessa månader från de närmast föregående till stor del 
äro uttryck för tillfälliga störingar. Att i allmänhet vå- 
ren visar en största stegring 1 molnighet kunde man för- 
klara såsom en följd däraf att cirrusarterna då eventuellt 
hade sin relativt största utsträckning, medan under öfriga 
årstider antingen S- och S-Cu eller Cu-formerna domi- 
nera. Det synes f. 6. framgå, att lättare dimmors andel 1 
molngraden ej blifvit underuppskattad i Helsingfors. 
Säsom bilaga till tabellen öfver molnigheten ı Hel- 
singfors vill jag här anföra månadssummorna af den re- 
gistrerade solskenstiden i Helsingfors för 7 !/, år, juli 
1903—1910. Samtidigt meddelas också samma solskens- 
tid for 31} ar i Abo, aug. 1907—1910. Medeltalen för 
Nat. 0. Folk, H. 72, N:o 5. 
