18 
Man far emellertid en bättre föreställning om ifräga- 
varande olikheter i molmghetsbestämningarna om man 
franser fran alla de fall da t. ex. O=100 eller 0 9/,, 
d. v. s. da himmeln varit helt mulen eller fullkomligt 
klar. Det är nämligen utan vidare tydligt, att i dessa 
fall differenserna i allmänhet måste försvinna och den 
utpräglade årliga gången i frekvensen af samma moln- 
grader 10 och 0 ger därför medeldifferenserna sin prägel. 
Vid O=1--9 finner man därför följande medelvärden 
för årstider och år: 
| 
| 
| 
| 
| 
| 
N 
| | | 
Y(dtd) | | | | 
a +34 +24 427 428 427 +16 +28) 230/428 +21 
l | | | | 
Dessa differenser äro redan delvis af en helt annan 
ae: é >(d,+ 4,) 
natur an de tidigare. G-O är algebraiskt taget IN ae 
Ska = | > Fée) | 
Pp 2 = 2)4+13)/—2 |4+15| -3|+ 9-9 LMI 
Vinter Var Sommar | Höst År 
| 
O = 10—90 >/, B-0 6-0. | B-0 | G-0 | B-O G-0 | B-O G-0 B-0 | G-0 
| | 
| | | | 
störst pa våren och minst pa hösten, pa vintern större 
än på sommaren. Den stora frekvensen af de extrema 
molngraderna har sålunda tryckt ned värdena för vintern 
i de allmänna medeltalen. Detsamma gäller om de ab- 
> (d, + d,) 
soluta medel-afvikelserna N De hafva här ett 
betydande belopp, som för G-O uppgår till 21, för B-O 
till 28 °/, i arsmedeltal, d. v. s. 2 a 3 molnighetsgrader. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
