19 
B-O är störst pa vintern med 34 9/,, under öfriga ärsti- 
der konstant, c. 27 °/). Däremot är G-O pa höst och 
var störst, 30 a 28 9/,, pa sommaren betydligt mindre 
16 °/). Denna årliga gang kan delvis vara påverkad af 
ljusförhällandena, som själffallet göra osäkerheten större 
under den mörkare delen af året än under den ljusare. ! 
Härtill komma klimatiska säregenheter, särskildt den större 
eller mindre frekvensen af dimma. Pa höst och värsi- 
dan är dimma talrikare än annars pa grund af stora tem- 
peraturolikheter mellan land och haf. Denna dimma är 
ofta mycket lokal, särskildt t. ex., då den såsom sjörök på 
höst och förvinter uppstår öfver öppet vatten vid stark 
köld. I dessa och andra fall ser man mången gång att 
a Gråhara råder dimma, i staden ej. Flere gånger har 
äfven framgått, att det 60 m höga brandtornet redan be- 
finner sig ofvan dimmhafvet och detsamma har äfven 
lakttagits från fyrtornet à Grahara, under det observa- 
torn a marken, dar observationerna 1 allmänhet göras, 
varit omgifven af dimma. Flere af de största differen- 
serna om 100 °/, förklaras pa detta sätt. Andra stora af- 
vikelser förekomma vid mycket tunn molnslöja. En sä- 
dan har t. ex. den 10 febr., 8 och 17 mars 1908 lemnats 
alldeles obeaktad a brandtornet, à Grahara betecknats 
1 Jfr. härom: A. STEEN, Einige Studien über die Bewölkung. 
Meteor. Zeitschrift 1909, s. 49 u. 201 och Osc. V. JOHANSSON, Zur 
Kritik o. s. w. Meteor. Zeitschr. Juni, 1910. 
Den å sisteiterade ställe (s. 249) framförda åsigten, att vid ti- 
den för svagt skymningsljus osäkerheten kunde blifva ännu större 
än vid fullständigt mörker, synes kunna till en del förklara de 
mindre värdena för G-O under vinter än under höst och vår. 
Nat. o. Folk, H. 72, N:o 5. 
