28 
karaktäriserade Helsingfors klimatet, synes det vara lamp- 
ligast att ur O- och G-vardena bilda ett medelvärde sa att 
at O gifves en dubbelt större vikt an at G. Ty såsom 
ofvan framhållits är O ännu paverkadt af meteorologiska 
anstaltens instängda läge, och å andra sidan synes ob- 
servatorn vid Gråhara hafva gifvit ett öfverhöfvan stort 
företräde åt molngruppen 1—9 jämte det att hafvets lo- 
kala inverkan här redan tydligt ger sig till känna. Man 
finge sålunda för Helsingfors följande fördelning på de 3 
molnighetsgrupperna: 
0 1-9 10 | 
= = = 
2 = 2 
7a2p9p ° 7a2p9pl ° |7a2p9p a 
ter el | s| 6/12] 9 l12|20112] 15 |80| 74173] 76 | 
tn ot 22|13|27| 21 |31|49|27| 36 47/39/46) 44} 
SORA, CU 119112118| 16 48 | 64 51| 54 133124131| 29 
WS 5 Eon ae 12| 7124| 15 |27|43|23| 31 |60/50|53| 54 
Ars tee me 16, 9) 20| 15 |30|44|28| 34 |55 47 |51 51 
För att kunna jämföra dessa tal eller närmast dygns- 
medeltalen med dem för andra orter, skola vi hufvudsak- 
ligen enligt Köppen och Meyer‘! meddela motsvarande 
frekvenstal för 13 orter å höga eller medelhöga bredd- 
grader. För Pawlowsk äro medeltal bildade enligt Lav- 
RENTY? ur värdena för de 3 observatörernas uppskattnin- 
1 W. KÖPPEN und H. MEYER, Die Häufigkeit der verschiede- 
nen Bewölkungsgrade als klimatologisches Element. Aus dem 
Archiv der deutschen Seewarte. XVL 1893. N:o 5 Hamburg 1894. 
2 R. LAURENTY, Uber die persönlichen Fehler bei Schätzung 
des Bewölkungsgrades. Repertor. f. Meteorologie B. X N:o 2 St. 
Petersburg 1887. 
Bidrag t. känned. af Fini 
