30 
af observatorns individuella benägenhet för att gifva före- 
träde at vissa molngrader framför andra. Använder man 
såsom kriterium pa talens riktighet t. ex. den kända re- 
geln, att vertikal luftcirkulation gifver upphof till bruten 
himmel, blir det svårt att förstå hvarför nämnda 3 orter 
Uppsala, Petersburg och Pawlowsk på sommaren skulle 
hafva lika ofta bruten himmel som de strängt kontinen- 
tala orterna Barnaul och Nertschinsk i Sibirien. Likaså 
borde väl Pawlowsk oftare hafva bruten himmel än Pe- 
tersburg och ej tvärtom såsom ofvan. Mycket afvikande, 
på vintern formligen enastående, är äfven den stora fre- 
kvensen af bruten himmel i Thorshavn. Jag skall senare 
återkomma till molnighetsbestämningarna å denna ort 
liksom äfven till några andra af de 1 tabellen anförda 
och visa att de äldre observationer, som här ifrågakommit 
synbarligen äro otillförlitliga eller orätta. Här vill jag 
emellertid genast visa att molnighetsuppskattningarna i 
Uppsala på senare tid gifva en afsevärdt annan fördel- 
ning pa de 3 grupperna än de äldre af KÖPPEN och MEYER 
använda. 
De af nämnda forskare härledda resultaten för denna 
ort stöda sig på timobservationen under de 3 åren juni 
1S65—maj 1868. Medelmolnigheten var under dessa 
år 63 °/,, vinter 73, vår och sommar 59, höst 61 9/,. Sa- 
som tabellen visar, erhölls under sommaren 13, under höst 
och vinter c. 20 9/, mera bruten himmel än under senaste 
tid i Helsingfors. Emellertid blir öfverensstämmelsen med 
Helsingfors betydligt större, om man använder senare 
och samtidiga observationer i Uppsala. Jag har på prof 
beräknat frekvenstalen för de 2 åren 1908 och 1910, det 
förra mycket klart med 59 9/,, det senare relativt mulet 
Bidrag t. känned. af Finl. 
