41 
kunna komma till stand. Man finner genom undersök- 
ning af de skilda molngradernas förekomst, att har vis- 
serligen en 11-gradig skala blifvit använd, men att de skilda 
graderna 1 densamma ingalunda endast afse att angitva 
10:de delar af himlahvalfvet, utan samtidigt ock 1 vasent- 
lig man äro ett uttryck för molnens täthet. Synbarligen 
ar det sålunda har ett försök till uppskattningar af mol- 
nens massa eller volym, som man har att göra med. De 
högsta molngraderna 9 och 10 äro därvid uttryck for ett 
ytterst tjockt och kompakt molntäcke, som endast i un- 
dantagsfall förekommer. Skalan blir på detta sätt 1 det 
närmaste likartad med Beaufortskalan för vinden. Här 
må såsom upplysande exempel anföras frekvensen af de 
högre molnighets- och vindstyrkegraderna under år 1887: 
Molngraden eller 
Beaufort .... 10 9 8 7 0 5 ARS NE? mn] 0 
Frekvens af moln- 
STATE NA 1 3 AE OI RTS RAS RO ENS RS] 
Frekvens af vind- 
bo 
H 
(SA 
1 
-] 
Sbyrkese Yio ay Il 1 
Analogin är såsom synes påfallande stor och man 
har har ett extremt, men lärorikt exempel på huru egen- 
artad uppfattningen af molnighetsskalan 0—10 kan blifva, 
om observatorn ej far behörig ledning.! Lika sällsynta, 
1 Intressant vore att genom frekvenstal få påvisadt, om ej 
möjligen också manga extremt låga värden för orter i andra sta- 
tionsnät (såsom t. ex. Knöred, Gysinge och Askersund i Sverige, 
Krappeto och Rost i Norge eller flere af SCHŒNROCK (1. c ) anförda 
for Ryssland) delvis visade likartade fel. 
Nat. o. Folk, H. 72, N:o 5. 
