80 
relativt långsamma landhöjningen vid de svenska kusterna 
gör det dock antagligt, att höjddifferensens inverkan å 
molnigheten här skall blifva jämförelsevis ringa. Om man 
därför under vinterhalfåret, då konvektionsströmmar öfver 
land saknas, ville i de af Prof. HAMBERG framställda mol- 
nighets- och solskensförhållandena vid de skandinaviska 
kusterna se en hufvudsaklig verkan af landets höjning 
öfver hafvet, stötte man på flere oförklarliga motsägelser. 
Gradienterna för isoheler (eller isonepher) och isohypser 
visa ingen ôfverensstämmelse, ej ens inom Sverige, än 
mindre, som man jämför de svenska med de norska ku- 
sterna. Det kan ej vara en reell verkan af hafvet, hvar- 
ken af dess lagre niva eller andra naturliga egenskaper, 
att de mot haf riktade gradienterna vid Kvarken, Oresund 
och Kattegat äro starkast, 1 Svealand försvinna, medan 
de 1 Norge aro tydligt riktade fran haf mot land. Huru 
skulle man t. ex. kunna förklara den motsatta riktningen 
af dessa gradienter vid Skageraks nord- och ostkuster! 1 
Jag har ej skäl att närmare ingå pa de verkningar 
haf, höjdförhällanden och andra faktorer hafva pa mol- 
nigheten 1 Skandinavien, i synnerhet som här ej varit af- 
sikten att gifva någon definitiv utredning af molnighetsför- 
hällandena hvarken i Skandinavien eller andra lander. Da 
jag till sist meddelar ett utkast till en molnighetskarta 
öfver Nordeuropa, skall jag i korthet antyda de verknin- 
gar af höjder och haf jag i årsmedeltal funnit vara san- 
nolika. Här må endast ännu nämnas, att Kölens uttor- 
1 En tydlig motsägelse kan också synas ligga i de resultat 
Prof. HAMBERG funnit för det inre af södra Norge, där molnigheten 
under vintern afgjordt aftager med tilltagande höjd. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
