81 
kande (föhnartade) inflytande är det, som af allt att dömma 
dominerar öfver alla andra faktorer. 
4. Solskenstidens beräkning. 
En annan mindre väsentlig punkt, i hvilken jag ti- 
digare (1. c.) gjort några invändningar mot Prof. HAMBERGS 
ifrågavarande arbete, gällde metoden att beräkna solskens- 
tiden ur molnighetsdata. Här synes Prof. HAMBERG stå 
på en principiellt afvikande ståndpunkt, som delvis är 
motiverad. Frågan har visserligen ej någon större prak- 
tisk betydelse, då afvikelserna endast för vintern äro 
stora och då äfven endast 1 relativ, ej 1 absolut bemär- 
kelse. I hvarje fall har Prof. HAMBERGS beräkningsmetod 
ytterligare bidragit till den ökning i solsken, som de låga 
molnighetstalen hufvudsakligen åstadkommit. Till förkla- 
ring af den ståndpunkt i frågan jag ansett vara den rät- 
tare, må anföras följande. ; 
Prof. HAmBERG har användt den approximativa re- 
geln eller formeln, att den relativa solskenstiden är lika 
med himmelns medelklarhet (100—medelmolnighet) båda 
uttryckta 1 9/,. Da man funnit en dylik ungefärlig regel 
gälla, har det hufvudsakligen endast varit fråga om års- 
medeltal, men Prof. HAMBERG vill anse formeln användbar 
för hela årets lopp å våra breddgrader. Emellertid visa 
Prof. HAMBERGS beräknade värden redan 1 arsmedeltal en 
nämnvärd afvikelse från nämnda regel, trots det att må- 
nadssummorna äro beräknade enligt densamma. Detta är 
lätt förklarligt och en nödvändig foljd däraf, att himmelns 
klarhet och den möjliga solskenstiden hos oss hafva en 
parallel årlig gång med betydande amplitud. Mer eller 
Nat. o. Folk, H. 72, N:o 5. 
6 
