86 
större under vinter än sommar (vid molnigheten 5 °/, 
sålunda 96 °/, sol under vintern, 94 °/, under sommaren). 
Skulle man vid molnighetsuppskattningen endast taga hän- 
syn till den del af himmeln, dar solen finnes, vore där- 
för också Öfverensstämmelsen mellan relativ solskenstid 
och himmelns klarhet betydligt större, kvoten mellan 
samma storheter nära = 1. Nu förekomma emellertid 
mycket stora afvikelser och beroendet mellan solskenstid 
och molnighet är mycket kompliceradt. Nämnas må en- 
dast att nämnda kvot under vintern å våra breddgrader 
(såväl 1 Stockholm som Helsingfors) är ungefär 0.5, under 
sommarmiddagar däremot c. 1.5, 1 allmänhet under som- 
maren vid stor molnighet 1.6 1 Helsingfors, 2.3 1 Paw- 
lowsk o. s. v. Den förnämsta orsaken till dessa stora 
afvikelser i motsatt riktning under sommaren torde väl 
vara apparatens öÖfverdrifna registreringsférmaga vid 
stark sol, ett fel som äfven Prof. HaAmBERrRG (1. c. s. 28) 
berör och förut varit kändt, men som 1 sin fulla vidd 
först blifvit pavisadt af Mavrer.! Denna ,öfverkänslig- 
het" vid stark sol kompenserar väl i årssumma mer än 
väl den brist, som uppstår vid låg solhöjd och som t. ex. 
1 Helsingfors år 1907 kan uppskattas till cirka 140 tim- 
mar. I hvarje fall finnes ej något skäl att just för vin- 
tern korrigera apparatens angifvelser, ty om ock den år- 
liga gången härigenom troligen skulle blifva något rikti- 
gare, blifva dock de praktiskt taget mera betydande ab- 
1 Maurer, Uber die Mängel unserer Glaskugel-Sonnenschein- 
autographen. Meteor. Zeitschr. 1909 s. 461, se äfven: 
Osc. V. JOHANSSON, Sonnenschein und Bewölkung. Met. Zeit- 
schrift. Marz 1910. S. 137. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
