87 
soluta solskenssummorna för stora. Jämförbarheten blir 
såsom nämnts omöjliggjord och detta är hufvudorsken, 
hvarför jag (l. c. s. 247—248) sökt approximativt återföra 
solskenstiden till autografens angifvelser. 
5. Nederbörden å Östersjövattnen. 
Det finnes emellertid tvenne viktiga punkter i fra- 
gan om hafvens inverkan å molnigheten som jag ännu 
något närmare vill beröra. Den ena gäller den even- 
tuella nederbördsbristen öfver Östersjövattnen, den andra 
den relativt stora solskensfrekvensen vid Englands ku- 
ster. Prof. Hampere har antydningsvis hänvisat (1. c.) 
till dessa skenbart viktiga stöd för sin åsikt. Då alla 
säkrare observationer från Östersjökusterna jämte andra 
omstän digheter redan tillräckligt tydligt tala emot existen- 
sen af utpräglade molnighetsminima därstädes, kan det 
synas onödigt att ingå på vidare motbevis, men de nyss- 
nämnda tvenne frågorna erbjuda 1 sig själfva ett så stort 
intresse och äro ännu så ofullständigt utredda, att några 
mera ingående utläggningar af dessa frågor synts mig i 
detta sammanhang motiverade. 
Hvad först frågan om nederbörden å Östersjön och 
dess vikar beträffar, synes i vissa afseenden synbarligen 
alldeles orätta föreställningar ännu göra sig gällande. 
Man synes mena, att nederbörden å dessa innanhaf vore 
betydligt mindre än å kringliggande fastland, särskildt 
äfven under vinterhalfåret. Sålunda hade man ett myc- 
ket viktigt stöd för motsvarande molnighetsminima å 
hafven. Emellertid synes man ej heller i fråga om ne- 
Nat. o. Folk, H. 72, N:05. 
