88 
derbörden kunna draga några som helst direkta slutsatser 
ur de mätningar, som utförts å fyrar. Liksom å bergs- 
stationer äro nämligen här exakta mätningar omöjliga på 
grund af vindens störande inverkan. HAMBERG! har äf- 
ven framfört mycket slående bevis på felens storlek och 
bestämdt reserverat sig i fråga om sina isohyeter för haf- 
vet. Han säger t. ex. (L c. s. 31): „Riktigast hade mä- 
hända varit att utesluta dessa sannolikt felaktiga värden 
för hafvet a kartorna." Att så likväl ej skett är också 
därför att beklaga, särskildt i fråga om vinterhalfåret, 
då felen t. ex. à Landsorts fyr redan enligt HAMBERG 1 
medeltal uppgå till 35, 1 januari t. o. m. till 62 9/4 
Huru stor nederbörden i verkligheten är öfver Öster- 
sjön och dess vikar t. ex. under det kallare halfåret, no- 
vember—april, därom är man ej ännu på det klara, men 
åsikten, att nederbörden här under hela året vore mindre 
än öfver land, synes dock vara ganska allmän. Man har 
bl. a. framfört såsom ett bevis för ringa nederbörd också 
på vintern, det obetydliga snödjupet på isen 1 jämförelse 
med det öfver land. Detta är ju dock endast liksom för 
öppna insjöar och slätter ett uttryck för vindens inver- 
kan. Det finnes dock, synes det mig, flere omständighe- 
ter som låta en förmoda, att nederbörden unter vintern 
är à hafvet lika stor eller måhända något större än à 
kringliggande lågland. Detta stode i analogi med den 
åsigt jag framfört i fråga om molnigheten. Den relativt 
höga vattentemperaturen ger särskildt under senhöst 
och förvinter upphof till ett motsvarande barometerdepres- 
sion öfver hafvet. De synoptiska kartorna visa ju äfven 
1 HAMBERG, Om skogarnas inflytande o. s. v. 
Bidrag t. känned. af Finl, 
