94 
vera solrikedomen vid Englands kuster synes sålunda 
särskildt på grund af förstnämnda motsägelser mindre 
acceptabelt. 
Frågan om solskens- och molnighetsförhållandena 
vid nämnda kuster erbjuder många intressanta sidor, som 
borde närmare utredas af engelska forskare med bättre 
kännedom om materialet, särskildt äfven sådant af nyare 
datum. Jag vill här endast anföra några omständigheter 
som synas framgå ur det af TREISSERENC DE BORT! sam- 
manställda molnighetsmaterialet samt ur Scorts och Dick- 
SONS framställning af solskensförhållandena. Det kan 
först vara skäl att framhålla 4 allmänna regler, som fram- 
gått ur förstnämnda forskares molnighetsstudier. För det 
första, 1:0, fann TEISSERENC DE Borr, att molnigheten à 
kontinenterna, ceteris paribus, är mindre än öfver oceaner, 
2:0 att alla höga kuster, som sta mot en förherrskande 
hafsvind, öka molnigheten, 3:0 att alla kuster och haf, 
där kontinentala vindar förherska, få en minskning i mol- 
nigheten samt 4:0 att en vind, som blåser från en var- 
mare till en kallare trakt, medför en ökning 1 molnighe- 
ten. Punkterna 2 och 4 äro nu tydligen orsaker bl. a. 
äfven till de starka molnighetsmaxima och solskensminima 
man finner a de högsta delarna af de brittiska öarna, 
W-Skottland, N-Wales, o. s. v. Emellertid synes punkt 
3 hafva ett betydligt allmännare och större inflytande å 
molnighetsförhållandena 1 Brittiska riket än man sett 
framhållas och det tyckes mig af flere omständigheter 
1 L. TEISSERENC DE Bort. Etude sur la distribution moyenne 
de la nebulosité a la surface de globe. Ann. der Bur. Central 
Met. de France. 1884 IV. 
Bidrag t. känned. af Flnl. 
