98 
göras. Det återstår i allmänhet ännu flere oklara och 
osäkra punkter att utreda, innan molnighetsförhållandena 
å de brittiska öarna kunna anses vara fullständigt be- 
kanta och af allt att döma kan man särskildt med beak- 
tande af den ofvan diskuterade synbarligen mycket vik- 
tiga landvindprincipen göra vissa förändringar 1 gången 
af Drcxsoxs isoheler 1 de fall, där dessa äro inter- och 
extrapolerade samt sålunda få större öfverensstämmelse 
med isonepher och isohyeter. 
VI. Molnigheten å Färöarna m. m. 
Såsom redan nämnts, hade Körpern och MEYER satt 
solskensrikedomen vid de engelska kusterna i samband 
med de resultat de funnit bl. a. ur molnighetsbestämnin- 
garna i Thorshavn. Den stora frekvensen af bruten him- 
mel nämnda forskare funnit för denna typiskt maritima 
ort särskildt för vintern (se sid. 29) föreföll något ona- 
turlig, särskildt om man jämförde med förhållandena å 
polarstationen Jan Mayen. Man kunde här finna ett 
visst stöd för vissa molnighetsobservationer å Östersjön 
t. ex. de å Bogskär, som just visade samma karaktär. 
Det fanns äfven andra anledningar att misstänka fel i 
observationerna å Thorshavn. I klimatologiska och me- 
teorologiska handböcker angifves molnigheten å Thors- 
havn under vintern till 74 a 72 °/,, för juli däremot till 
82 9/,. medan man t. ex. för södra England finner an- 
fördt för vintern 76 °/, tyska Nordsjökusten 78, ryska 
Östersjökusten 80 °/, 0. s. v. Härvid är att märka, att 
Bidrag t. känned. af Finl. 
