114 
till Riga viken vara ungefär 70. Da Libau fyr ännu ger 
c. 73 °/, (öfveruppskattning?) och molnigheten flerstädes 
vid de ryska och tyska kusterna befunnits tilltaga fran 
land mot haf samt vidare sådana ej ännu rent maritima 
orter såsom Memel, Königsberg, Neufahrwasser, Hela och 
Wustrow gifva mycket nära 70 °/,, ar det ganska san- 
nolikt att isonephen 70 °/, vid SW-Östersjön kunde ge- 
nom en smalare slinga förbindas öfver södra Östersjön 
med samma isoneph vid Riga viken. Afsaknaden af till- 
förlitligare bestämningar från Bornholm och Götland 
hafva här närmast motiverat denna isonephs bortlemnande 
a kartan. Att ett svagare maximalbälte också 1 söder 
innesluter det skandinaviska minimet är i hvarje fall 
ganska tydligt. Likaså synes i allmänhet framgå, att 
Östersjövattnen särskildt på deras vindsida befordra mol- 
nigheten. Ökningen i dimma och molnighet under kal- 
lare tider af dygn och år öfverträffar sålunda minsknin- 
gen genom afsaknaden af de uppåtstigande varmluft- 
strömmar och cumulusbildningen under sommareftermid- 
dagar, som utmärka fastlandet. 
Vid bestämmandet af molnighetsfördelningen öfver 
fastlandet i NW-Europa är den redan nämnda regeln om 
vindskyddande höjders upplösande verkan å molntäcket 
den viktigaste. Delvis är det väl fuktighetsförlusten ge- 
nom den rikliga nederbörden på bergens lovartsida i W, 
som har ger sig tillkänna, men delvis också samt må- 
hända 1 högre grad luftens nedåtstigande rörelse på ber- 
gens läsida i E. Tydligast och af gammalt bekant är 
denna verkan af den norska fjällryggen, och minimet om 
c. 60 9/, i det inre af S-Norge finner sålunda sin natur- 
Bidrag t. känned. af Finl. 
