116 
stallvis antydd, ar det uttorkande inflytande af land och 
höjder man finner pa lä- d. v. s. ostkusten af Irland 
och Skottland, men svagt äfven vid Englands och Sve- 
riges ostkuster. Här fro visserligen alla de värden jag 
kunnat använda relativt osäkra, for de Brittiska öarna 
på grund af materialets äldre datum, i Sverige troligen 
med ' anledning af otydliga instruktioner. Sannolikt är 
därför, att de absoluta värdena särskildt för Sverige 
och England liksom för Finland genom framtida under- 
sökningar på grundvalen af bättre material komme att 
något höjas, men den relativa fördelningen borde dock 
vara ungefär rätt. Den olika verkan af land och haf 
vid ost- och vestkuster framstår mycket tydligt, om man 
t. ex. fortskrider från Irland åt öster öfver Kattegatt 
till Riga viken. Fyra särskilda gånger se vi här molnig- 
heten ömsom aftaga och tilltaga. Vid Irland och Eng- 
land, där landet är högst, är minskningen tydligast, i 
Jylland och Sverige, där landhöjningen är betydligt sva- 
gare, är också minskningen i molnighet obetydlig och 
osäker. 
Hela Skandinavien jämte Finland bilda ett enda 
stort minimum, som hufvudsakligen betingas af Kölen. 
Funnes ej denna bergsrygg, vore molnigheten å hela 
detta område betydligt högre, troligen 70 a 75 °/,. Af 
de 3 delminima kartan inom detta område visar, är det 
i södra Norge säkrast, de andra betydligt osäkrare, sär- 
skildt det i norra Sverige. Existensen af minimet på 
ostkusten af S-Sverige baserar sig närmast på värdena 
för Uppsala och Stockholm (under 65 °/,), om hvilka 
man måste förutsätta att de äro relativt säkra. Däremot 
finner man för Kristiania, Eidsvold, Aabogen o. s. v. lik- 
Bidrag t. känned. af Finl. 
