Liksom vid föregående riksdag ansåg man även nu, 
att Finlands intressen bäst kunde tillgodoses genom till- 
sättandet av en särskild finsk deputation. Förslaget härom 
utgick från borgarståndet, där det framställdes av borg- 
mästaren i Uleåborg Jonas Mollin. Ståndet motiverade 
detsamma med att framhålla, hurusom oaktat åtskilliga 
av regleringsdeputationens memorial blivit av ständerna 
behandlade, likväl andra på grund av riksdagens avslu- 
tande förblivit oavgjorda. Dessutom kunde från Finland 
en mängd ansökningar väntas angående frihetsår, den 
förfallna ekonomin m. m., vilka ansökningar tarvade rik- 
sens ständers egen åtgärd, och borde en deputation till- 
sättas för att undvika »then widlyftighet at med sådane 
deras ansökningar gå igenom Urskillnings Deputation» !. 
Förslaget bifölls av samtliga stand.” Egendomligt nog 
voro de finska bonderepresentanterna ej för, att en sådan 
deputation skulle tillsättas. Då ärendet i bondeståndet 
diskuterades, yttrade Jacob Pålsson, att han och hans 
medbröder ansågo, att de finska ärendena väl kunde av- 
göras i de vanliga deputationerna. Då förslaget emeller- 
tid redan bifallits av 3 stånd, kunde intet mera göras åt 
saken, men han höll för sin del nödigt, att till förekommande 
av all inblandning i de andra deputationernas arbete, en 
instruktion borde for denna deputation utarbetas. Stan- 
det biföll till detta hans förslag ?, som även godkändes 
! Borgarst. prot. 8 o. 11 okt. 1746. 
Ro A, ‘prot. NM, 150. 25 okt. 1746 (XV s. 89, 106 o; 124): 
Hastfehr föreslog, att deputationen skulle kallas »Deputation öfver 
Besvären från Finland», men G. Hamilton och flere andra funno, att 
»Finska Deputation» lät lika bra. — Prästest. prot. 11 o. 18 okt. 
1746. 
® Bondest. prot. 8 nov. 1746. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
