12 
åsidosattes, därest deputationens förslag stadfästes. Häst- 
sko replikerade, »det han intet kan undra at Hr Natt och 
Dag giordt denna invändning, — — — så vida han har sin 
egendom på ryska sidan»; han hoppades ständerna ej skulle 
binda deputationens händer. C. G. Boije framhöll, att 
många sådana enskilda besvär funnes, varmed man icke 
kunde vända sig till domstol och att ständerna ofta vore 
de enda, som kunde »befordra sanningen i dagsliuset och 
skaffa dem betrycktom rätt». Jägerhorn hade hållit 
före, att förslaget strede emot $ 15 i riksdagsordningen, 
vartill Palmstierna genmälde, att $ 13 i riksdagsordningen 
bestämde, det ständerna kunde behandla »alt det, som 
de af sig sielfve finna riksens allmänna tillstånd och väl- 
färd anga». Vidare innehöll samma paragraf,e»at om 
några enskylte personer skulle vilja sig besvära uti sådane 
mål, som ej stå annorstädes at rättas, må sådant äfven 
inför Ständerna skie». För förslaget talade ytterligare 
B. Ph. Scheckta, frih. Coijet och Wadenstierna, medan greve 
Gyllenborg och Didron motsatte sig paragrafens anta- 
gande. + Slutligen godkände ståndet emellertid deputatio- 
nens förslag till instruktion. ? 
Prästeståndet beslöt, måhända med anledning av 
Natt och Dags memorial, som bifogats handlingarna, att 
giva den omtalade tredje paragrafen följande lydelse: 
»Tillbör Deputation att uptaga och lemna sitt Betän- 
1 Det vid frihetstidens riksdagar gängse ofoget, att enskilda 
personers mål och besvär av ständerna behandlades och avgjordes, 
blomstrade även vid 1746—47 års riksdag. Man var fullt på det klara 
med det olämpliga däri och fattade gång på gång beslut att upphöra 
därmed, men fortfor icke desto mindre. Jmfr Malmström III s. 408 ff. 
> R. o. A. prot. 3 dec. 1746 (XV s. 237). 
Bidrag t. känned. af Finl. 
