117 
mera betydande ledamoter, dels emedan det ger en askad- 
lig bild av förhållandena i Borgå under krigsåren. Om 
ock författaren måhända i sin skildring använt något 
mörka färger, bör det likväl betonas, att de siffror han 
anför äro grundade på en officiell undersökning. 
Hagert begynner sin skildring med att framhålla, 
hurusom redan under hösten 1739 i Borgå inkvarterades 
tre kompanier samt översten jämte staben över Västman- 
lands infanteriregemente, ehuru staden bestod av endast 
något över 200 gårdar. Den måste sålunda i närmare 3 år 
uthärda inkvarteringen. Handlandena ledo av att lant- 
mannen hindrades att föra sina varor till staden, emedan 
varorna uppköptes av fältkommissarier och kronobetjänte. 
Sedan kriget förklarats, tågade nästan alla regementen 
genom staden och hade där flere eller färre rastdagar 
både under marschen till och från gränsen. Dessutom 
förlades sjukt manskap både från flottan och hären 
i staden. Invånarna i de flesta gårdar blevo i följd 
därav ansatta med sjukdomar, så att de så när som på en 
hop små barn avledo, och sådana hus och gårdar »utöd- 
des till en jämmerfull klagan», 1 synnerhet för de kvarle- 
vande »usla» barnen. 
Härtill kom att en kommendering av ett svenskt kaval- 
leriregemente en tid var förlagd i staden och att därstädes 
ytterligare inrättades magasin, så att oavbrutet större 
och mindre kommenderingar från nästan alla rege- 
menten kommo efter proviant. När dessa kommenderin- 
gar tågade från staden, togo de borgarnas hästar och annat, 
utan att det ena eller det andra återvanns. Genom in- 
kvarteringarna blev trängseln så stor, att invånarna hind- 
rades från att nyttja sina hus eller »bruka deras handel 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 2 
