Till husens återställande erfordrades ganska ansenlig 
omkostnad, men de flesta av invånarna voro utblottade 
av sina olyckor och av den allmänna dyrheten, som berodde 
på att landet ikring blivit så illa medtaget. Borgerskapet 
kunde omöjligen repa sig, om ej ständerna hjälpte. K. 
M:t hade på ständernas tillstyrkan lovat hugna alla dem, 
som ej kunde vara hjälpta med den beviljade friheten, med 
ytterligare frihetsår. Ehrenmalm hade utlovat detsamma, 
då han såg tillståndet 1 staden och erfor, att borgarna 
ändå visade sig villiga att gripa statsverket under armarna. 
Även landshövding Gyllenborg hade styrkt K. M:t till att 
bevilja. staden ytterligare 3 frihetsar. På grund av det 
ovananförda anhölls, att deputationen skulle hos stän- 
derna förorda borgerskapets begäran om en tillökning 
på 6 år av den redan åtnjutna friheten, så att staden 
under denna tid någorlunda kunde repa sig och småningom 
kunde erlägga de erforderliga utskylderna, som i annat 
fall omöjligt skulle kunna utgå. Någon verklig ersättning 
för de skador staden lidit kunde dessa 6 frihetsår dock 
icke anses innebära. 
I ett annat memorial, + som Gabriel Hagert ävenledes 
inlämnade, beklagade han sig över att kollegierna anmo- 
dat landshövdingen att av magistratspersonernas och 
betjäntes löner avfordra den vid 1743 års riksdag gjorda 
bevillningen utgörande 8°/, av alla löner, ehuru genom 
K. M:ts utslag av den 3 okt. 1743 städernas magistrats- 
personer, jämte eftergift pa alla restantier, även fått löfte 
om frihet från alla bevillningar och extraordinära avgifter. 
Han framhåller, att nyssnämnda utslag av den 3 okt. 
1 F.3D: handl. n:o 63. Dat. Sthm 15 jan. Mn Oman. 
uppl. o. ave]. 27 apr. 1747. 
Bidrag t. kiinned. af Finl. 
