21 
1743 grundade sig pa ständernas tillstyrkande. Dessa hade 
nogsamt prövat, vilka svårigheter tjänstemännen haft 
att utstå. Efter freden hade de därjämte fått finna sig 1, att 
de hemman, vilka voro dem anslagna till lön, fått njuta 
frihet såsom andra, och hade de redan eljes knappa lönerna 
sålunda ytterligare avkortats. 
Radman Johan Lillia, ombud för Ekenäs, nämner 
i ett memorial, ! att de staden ursprungligen utlovade 3 
frihetsaren genom överenskommelse med Ehrenmalm 
förändrats därhän, att Ekenäs for 1744 fått tillgodonjuta 
all tull utom husbehovsaccisen, ? varjämte staden, sedan de 
personella avgifterna för 1745 erlagts till kronan, skulle 
fa halv frihet under 4 ar, sa att friheten skulle utgå vid 
slutet av ar 1749. Han erinrar vidare om att borgerskapet 
gjort hären och flottan flerfaldiga tjänster och slutar med 
att anhålla om ännu någon längre frihet. 
I en gemensam skrivelse? klagade viceborgmästarna 
E. J. Humble från Nystad och Carl Bange från Nådendal 
över att landshövdingen ålagt nämnda städers magistra- 
ter att vid vite av 50 d. smt. innan utgången av maj 
månad 1745 låta iståndsätta de förfallna tullstaketen. 
Kammarkollegiet och statskontoret hade på begäran av 
generaltullarrendesocietetens fullmäktige uppmanat lands- 
hövdingen att vidtaga denna åtgärd. Emellertid hade 
K. M:t tid efter annan befriat de städer, som ej ägde någon 
del i accis- och bakugnspenningarna, från denna skyldig- 
het, vidare hade borgerskapet i dessa städer efter förra 
kriget tvungits att utan ersättning uppbygga de förstörda 
* F. D. handl. n:o 8. Odat. Uppl. 9 jan. 1747. 
Zemin les. 25, notil, OMS: LO¢enot. 2. 
> F.D. handl. n:o 62. Dat.Sthm 23 apr. Inl., uppl. o. avgj. 24 apr. 1747. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
